IV. Oszorkon | ||||||||||||
Silkanni, Szo | ||||||||||||
![]() | ||||||||||||
Feltehetőleg IV. Oszorkont ábrázoló relief Taniszból[1] | ||||||||||||
Uralkodása | i. e. 730–715/13 körül | |||||||||||
Prenomen |
wsr-m3ˁ(t)-rˁ Uszermaatré „Ré igazsága erős”[2] | |||||||||||
Nomen |
wsrknw Oszorkonu[2] | |||||||||||
Anyja | III. Tadibaszt | |||||||||||
![]() A Wikimédia Commons tartalmaz IV. Oszorkon témájú médiaállományokat. |
IV. Oszorkon (uralkodói nevén Uszermaatré) ókori egyiptomi fáraó volt a harmadik átmeneti kor vége felé. Hagyományosan a XXII. dinasztia utolsó uralkodójának tartják. Hatalma nem nagyon terjedt túl az alsó-egyiptomi Tanisz és Bubasztisz környékén. Feltehetőleg, bár nem teljes bizonyossággal azonos az asszír forrásokban szereplő Silkanni és a Bibliában említett Szo nevű királlyal.
Az ókori Egyiptom történelmének egyik legkaotikusabb korszakában uralkodott, amikor az ország területe több részre szakadt. A Nílus-delta vidéke kisebb líbiai királyságokra és a meswes törzsfők uralta területekre oszlott. Oszorkon a taniszi uralkodók utolsó örököseként ennek a vidéknek a legkeletibb részét örökölte, azt, amelyik a leginkább belekeveredett a politikai és háborús zűrzavarba, amely nem sokkal később kitört a Közel-Keleten. Uralkodása alatt szembesülnie kellett a Dél felől érkező núbiai hódító, Piye csapataival, végül be is kellett hódolnia neki, keleti határain pedig az Újasszír Birodalom egyre növekvő fenyegetésével kellett szembenéznie.